Tidigare på Desperate Housewives:
Min make dog i övertygelsen om att jag mördade honom!
Bree lämnade det förflutna bakom sig,
Om du behåller mig som advokat, är din fru förbjudet område.
Han är min advokat.
medans Carlos äventyrade sin framtid,
Hur mycket pengar behöver du för att åka till Utah?
avbröt Susan en familjeåterträff.
George Williams hade aldrig haft tur i kärlek.
det verkade som om kvinnorna han dejtade alltid uppfann orsaker
för att inte forsätta förhållandet.
Um...
Jag är rädd att vi väcker min rumskompis.
Jag måste upp tidigt till jobbet.
Jag -- sparar mig -- till -- äktenskapet.
Tråkigt nog för George, en usel ursäkt följde en annan.
Men sen han började träffa Bree Van De Kamp,
Kunde inte George känna annat än:
Hej!
Ungarna är ute. Vi har hela huset för oss själva ikväll.
Att hans tur började vända.
Jag tycker ankan blev riktigt bra.
Även om såsen blev lite tunn;
men med tanke på hur många gånger du tog om, tror jag det blev rätt bra.
Vad tänker du på?
Ditt hår.
Gör det något om jag --?
Nej.
Fortsätt.
Känns det bättre?
Det var skönt.
Är det okej att jag gör det här?
Jag trodde vi skulle låta ankan smälta först,
men -- vad fan!
Oh! - Vad är det som är fel?
Jag vet inte. Jag kände något märkligt.
Ouch.
Det var min tunga. Den blir längre än de flestas. Jag borde ha varnat dig.
Nej, det var inte din kyss. Jag kände något konstigt på nacken.
Vad gör du?
Jag vet inte, det börjar verkligen att klia.
Vad är det?
Du -- du har ett stort eksem!
Det börjar sprida sig upp mot ansiktet!
Är du allergisk mot något du åt?
Jag tror inte det. Jag har lagat Apelsinanka tusen gånger.
Något orsakar eksemet.
Bree. Bree, gör det inte.
Ledsen, George, men du måste gå.
Men ungarna är ju borta!
Jag hade hoppats vi kunde ha älskat ikväll.
Hur skulle vi kunna det, George? Du har just gett mig hudutslag!
Även om det smärtade att höra, måste George erkänna:
Den här ursäkten var iallafall originell.
Säsong 2 Episod 6 "I Wish I Could Forget You" översättning: Carllow www.undertexter.se
Det är ett faktum att små flickor drömmer om storslagna bröllop.
Naturligtvis, exakt samma sak gäller för stora flickor,
en del kan bli otroligt angelägna
i väntan på mannen i deras liv ska uppfylla deras drömmar.
Pass på, Suzie!
Mamma, varför går du inte till en sömmerska?
Vänta. Jag har en perfekt idé.
Du sätter på dig klänningen,
och jag nålar upp den.
Vi har samma storlek.
Sen när då?
Sen föralltid!
Du måste gå. Du kan inte stanna.
Du får inte se Suzie i hennes bröllopsklänning.
Inte förrän din stora dag!
Mamma!
Nej, det är inget problem.
Jag kan se henne i den.
Kan du?
Jag antar du vill välja din egen böllopsklänning när vi gifter oss, eller hur?
Det låter som ett frieri!
Gjorde det?
Ja, det gjorde det.
Där ser man.
Planerar du att fråga frågan?
Om hon vet den kommer, då kommer väl inte frågan som någon överraskning?
Han har rätt, mamma.
Nej, jag vill göra det lika mycket som du vill.
Du vet, på dina egna villkor, och du går ned på knä, och hela den proceduren.
Så är det tänkt.
Det kan vänta. Jag kan vänta. Jag är en god "vänterska".
Bra.
Jag bara undrade --
på ett ungefär hur länge jag måste vänta.
En vecka? En månad? Efter lunch?
En gång till, frågan kommer när den kommer.
Du har rätt. Ursäkta.
Gå ned på ett knä!
Mamma.
Så hudutslagen kom efter att du hade kysst George?
Ja, det var det märkligaste.
Och så olämpligt.
Ärligt talat, så tror jag -- att vi skulle älska för första gången.
Bree, har du funderat på
om möjligtvis ditt undermedvetna försökte sabotera din kväll med George?
Nej, jag har inte tänkt så, för det är --
idiotiskt.
Du tror inte att vara med George fick dig att känna dig skyldig?
Varför skulle jag känna skuld?
Kanske för att du kände att du skulle begå äktenskapsbrott.
Dr Goldfine, Rex är död.
Du kan inte bedra ett lik.
Fast det kanske inte riktigt är hur du kände inombords.
Tror du att jag är tokig?
Du fick utslag utan orsak.
Jag tror det finns en orsak, och den är antagligen psykosomatisk.
Du kan tro vad du vill,
men för att vara ärlig, så tror jag inte på det undermedvetna.
Varje gång du sagt "Rex" under vårt samtal,
rörde du vid stället där din vigselring brukade sitta.
Varför gjorde du det?
Låt oss prata om måndagen.
Vi går igenom det igen med folket från Kamaroff.
Lynette, du leder mötet.
Absolut. Inga problem.
Kan du göra mig en tjänst och inte ha på dig den gröna dräkten?
--
Jag -- hade inte tänkt det, men -- varför?
Materialet.
Den har en slags kvalitet,
som du kunde -- jag vet inte -- rengöra den med en fuktig trasa.
Jag väljer en annan dräkt istället.
Bra.
Vad tycker du jag ska ha?
En annan dräkt. Jag har andra dräkter.
Och om andra dräkter betyder gråa sådana,
så tar du det förstås.
Nej, jag har faktiskt några andra, --
en blå dräkt, och, --
Vad är det för fel med den blåa?
Stu!
Vill du berätta för Lynette vad som är fel med hennes blåa dräkt?
Nej. Den är cool.
Stu! Kom igen.
Gör det där. Det där du gjorde på lunchen.
"Titta på mig, jag är Lynette!"
"Jag har matfläckar överallt!"
Okej.
Om jag kemtvättar min blåa dräkt, skulle alla acceptera den då?
Byxorna har också en sprucken sömn där bak.
Ursäkta mig.
Hej David.
Vad fan är det här? Jag tyckte jag sa åt dig att klä dig neutralt.
Ja det gjorde du, och jag övervägde det för en sekund.
Vad hände?
David, jag vet att du är advokat och allt, men om du frågar mig:
Det är ingen smart strategi att täcka över detta.
Vi har 40 minuter på oss innan hearingen inför rättegången.
Vi åker hem och byter dina kläder.
Vadå?
Vill du få ut din make ur fängelset?
Då måste du klä dig som en gravid, lidande fru, inte för omslaget till Vogue.
David.
Louis. Vad gör du här?
Jag behöver en tjänst, David.
Om detta handlar om att ta bort besöksförbudet, är svaret det samma som förra veckan.
Du förstår inte. Jag älskar Crystal.
Vi älskar alla vackra damer,
men nu måste du älska henne på 50 meters avstånd.
Du vände henne emot mig!
Om det inte var för dig, så skulle vi vara tillsammans.
Louis, Crystal hyrde mig för att hålla dig borta från henne.
Hon vill inte träffa dig.
Jasså? Varför bad hon om mitt telefonnummer?
Hon sitter i kassan. Du betalade med check. Det gör inte dig speciell.
Gå inte ifrån mig! Vi pratar!
Louis, det här är ditt problem:
Du är otäck. Ingen gillar dig.
Det du kallar att konversera, kallar vi andra att trakassera.
Vill du ha en vän? Skaffa en hamster.
David!
Han har en pistol!
Ropa på polisen!
Stanna där!
Det är bäst du springer!
Jag ska se till att några kommer efter dig!
Stanna!
Det är lugnt.
Är du okej?
Ogräs är ett vanligt irritationsmoment i förorterna;
och hur hårt vi än försöker bli av med dem,
lyckas de alltid poppa upp igen.
Har du sett det här?!
Jag tror det inte! Han är så fräck!
Bara klipper gräset, som om inget hänt!
Vad ska vi göra? Ringa polisen?
Susan sa att han mördade Mrs Huber. Så jag röstar för ja, vi ringer.
Åh gud, Susan är hemma.
Har hon sett Paul än?
Jag tror det.
Hallå Susan.
Åh gud. Paul.
Behöver du hjälp med kassarna?
Varför -- vad gör du här?
Jag bor här.
Jag kom hem för att hitta min son.
Här får du.
Kom inte nära mig!
Jag lämnar bara tillbaks din fyllning till pajen.
Jag vill inte ha min pajfyllning!
Kom igen, ta dn bara.
Nej! Stopp!
Lägg ned pajfyllningen!
Sakta!
Jag ringer 112.
Det vill du inte göra.
Jodå. Du är en kallblodig mördare.
Susan, hur kan du tro nåt sånt? Vi har varit grannar i åratal.
Mina damer, kul att se er.
Paul, vi har ringt polisen.
Det hade ni inte behövt göra.
Vi vet vad du gjorde med Mrs Huber.
Underbart.
Ni tror numera alla på Susan, när jag varit borta.
Tack och lov, dem är här.
Vad är det som händer?
Meyer är övertygad om att Paul Young mördade Martha Huber.
Jag bor bredvid honom!
Jag vet. Jag gav honom mina nycklar så han kunde mata min katt!
Jag vinner. Jag hånglade med honom.
Här.
Paul Young är inte efterlyst.
Varför inte fråga Mike? Han hörde allt, eller hur?
Vem är Mike?
Min pojkvän. Han berättade för mig att Paul erkände allt för honom.
Och Mike har Marthas dagböcker, som definitivt visar att Paul hade ett motiv.
Var finns den här Mike?
Han -- följ med mig.
Gör det något om jag stannar? Jag har mycket att räfsa ihop.
Vi går.
Hej.
Vad är det som händer?
Mike --
Paul Young är tillbaka.
Titta.
Din flickvän sa att Young erkände ett mord för dig?
Nja --
Nej. Inte till mig.
Och jag antar att du inte har någon dagbok som tillhört Martha Huber?
Nej, Jag kände henne knappt.
Har du nånsin stött på en kvinna som lånat ut sin dagbok?
Mike, vad gör du?
Ledsen, Susan, jag vet inte vad du pratar om.
Men jag har ett jobb jag ska till. Var det något annat?
Nej, det täcker det mesta.
Någon måste väl säga det.
Susan, vad i helvete har du rökt för något?
Okej.
Wow! Läckert!
Åh, min gud.
Stör dig inte på det.Titta på mig.
Här är jag (imorgon), gör min presentation.
Förstår du?
Ser du hur den rör sig med mig?
Där finns magin!
Nio -- hundra -- dollar.
Det här var den dyraste. De andra var inte lika fina.
Men titta!
Se på mig! Titta noga.
Jag går inte i den. Jag glider.
Älsking, här är ungefär kläder för motsvarande $3,000!
Jag har inte köpt en ny dräkt på sex år.
Och?
När jag arbetade, tror du inte att jag skulle älskat att ha en designerkostym?
Jag klädde mig från Dressman.
Så vi kan bo i ett trevligt grannskap.
Så vi kunde ta med oss ungarna på semester varje sommar.
Jag menar, jag gjorde uppoffringar.
Jag kan göra uppoffringar.
Bra. Vi börjar här. Därför --
det här skulle räcka till en mattelärare åt Parker.
Lugna ned dig en sekund.
Sex månaders förskola åt Penny.
Nu är du löjlig.
Och tvillingarna kommer att behöva tandställning.
Du får lämna tillbaks dem.
Nej. Kom igen, Tom, inte den här.
Strippa.
Du såg hur jag gick, eller hur?
Vill du se mig gå så igen?
Jag tränar Parker!
Jättebra. Ska du bli tandläkare också?
Okej, jag lämnar tillbaks dem.
Kan du gå ut ett ögonblick, bara?
Jag vill vara ensam här inne en liten stund.
Hej, det är Bree!
Hej.
Jag tänkte ringa dig.
Jag har just fått in lite nya mediciner i butiken, som kanske hjälper mot dina hudutslag.
Jättebra. Hm --
Vad skulle du säga om att du och jag tog in på ett romantiskt hotell i morgon?
Vad? --
Jag gillar det väldigt mycket.
Du får ta hand om alla arrangemang.
Något utanför stan vore trevligt.
God natt!
Vi behöver tals vid.
Och var kom du ifrån?
Ledsen, jag har väntat på dig.
Jag är lite upprörd, eftersom alla tror jag är knäpp.
Kan jag åtminstone få kliva ur bilen?
Ja.
Jag kan förstå varför du inte ville att polisen skulle få veta att du kidnappade Paul.
Det ser defintivt inte bra ut.
Eftersom jag har en övervakare --
Okej, det var det.
och innehav av en pistol -- - Okej.
som jag höll mot hans huvud.
Jag bröt mot skyddstillsynen, begick ett grovt brott, och tvingad fram en bekännelse.
Om polisen fick reda på det, skulle jag förmodligen få 10-15 år.
Men varför fick de inte reda på Martha Hubers dagböcker?
Hon skriver ju att hon utpressade Pauls fru!
Hon skrev också att hon utpressade dig, för att ha bränt ned Edies hus.
Jag glömde bort det.
Jag kan bara inte tro det!
Där är han, en mördare, som bor på vår gata.
Och inget kan vi göra åt det,
för att du är dömd för grovt brott, och jag har bränt ned det där idiotiska huset.
Det är inte rättvist.
Jag vill ha bort Paul Young lika väl som du.
Och han ska bort.
Men jag vill också hitta Zach.
När väl Zach får reda på att Paul är här, känner jag på mig att han kommer tillbaka.
Känns tryggt att veta att det finns belägg för det.
Hej.
Vad gör du här?
Du skyddade mig från kulregnet,
så jag tyckte jag kunde gå förbi med ett kort.
Du är min första besökare.
Vad menar du, är jag din första besökare? Du har varit här i två dagar?
Kontoret skickade blommor.
Åh.
"Kära David. Vem kunde tro att du kunde blöda? Vänligen, dina förvånade medarbetare."
Jag är en advokat som blev skjuten. Alla försöker vara roliga.
Ska du inte äta?
Jag -- kan inte riktigt skära än.
Jag ska inte låta dig svälta till döds.
Dessutom kommer du att behöva styrkan för att få ut min man ur fängelset.
När jag väntade på ambulansen häromdagen,
kändes det som om jag skulle dö.
Jag var rädd.
Naturligtvis var du det.
Tack.
För vadå?
För att du inte skämtar med mig.
Visst.
Gapa.
Följ bara vestibulen, rakt ned där, och känn er som hemma.
För deras familjs bästa, Lynette hade lovat sin make en sak.
Och under tio dagar från inköpet, tänkte hon behålla det.
Vilken fantastisk dräkt.
Hm, tack!
Jag är smickrad, verkligen.
Jag menar, vem kunde tro att du brydde dig så mycket vad jag tyckte.
Jag är inte säker på att jag förstår?
Jag gör några oskyldiga kommentarer, och du går ut och köper dig en underbar dräkt.
Dansa, min docka, dansa!
Faktiskt så hade jag redan den här i garderoben. Jag glömde bara bort den.
Glömde den?
Glömde du att du hade den dräkten?
God morgon! - God morgon.
Hej. Jag heter Lynette Scavo.
Har alla fått kaffe eller vad ni nu vill ha?
Bra! Då kör vi igång.
Jag ska nu visa hur Kamaroff vodka kan utöka sin marknadsandel
utan att öka sina reklamutgifter.
Det är något som vi på Parcher & Murphy kallar "övertygande ingenjörskonst".
Lynette.
Vänta ett ögonblick.
Du har en --
De sätter prislappen på kjolen också nuförtiden.
Bara så att du vet.
Allihopa, titta på det här.
Lynette köpte sig en underbar, helt ny dräkt.
Ser hon inte jättebra ut?
Fortsätt.
Okej.
Varsågod och sitt.
Trevligt att se er pigg och kry igen, Mr Bradley.
Närhelst du är klar.
Tack, Ers nåd.
Försvaret vill att åtalet ogillas omgående på de grunder som den anklagade --
Mår ni bra, Mr Bradley?
Jag är ledsen, Ers nåd, jag klarar det inte.
Jag klarar det inte.
Mr Bradley, behöver ni en paus?
Vad i helvet är det som händer?
David, vart ska du?!
Jag är ledsen. Jag slutar.
Du kan inte bara sluta mitt i ett förhör!
Jag skulle älska att få ut din idiot till make ur fängelset, men jag fixar det inte, tyvärr.
Varför inte?
Därför att jag är kär i dig.
Vad?
Häromdagen på sjukhuset,
Började jag känna något som kanske fanns där hela tiden.
När jag ser in i dina ögon vet jag att du känner likadant.
Vi hör samman.
David, om du inte går tillbaks dit in direkt, ska jag hämta en pistol och skjuta dig.
Jag kan inte.
Jag är ledsen.
Kom in!
Vi behöver prata.
Paul!
Du kan inte bara gå in i folks hus!
Susan, du sa åt mig att komma in.
Därför att jag trodde du var någon jag skulle släppa in i huset.
Vad vill du?
Jag gick igenom min post och fann det här.
Jag blev överraskad när jag upptäckte att du letade efter min son.
Du råkade möjligtvis inte få veta var Zach befinner sig?
Nej, det gjorde jag inte.
Ledsen, men jag kan inte hjälpa dig.
Jag frågar dig, eftersom Zach gömde sig här i huset förut.
Och nu har jag fått reda på att du letat efter honom.
Här är han iallafall inte.
Hm.
Eller kanske vi skulle dubbelkolla?
Han är inte här! Jag svär!
Vad letar du efter?
En kniv.
Jag ska bara skiva några tomater.
Jag vet inte hur jag vet detta, men jag tror han är i Utah.
Han åkte buss till Bountiful. Du har väl släkt där, inte sant?
Okej, jag gav honom pengar till bussen.
Det är nog bäst du är försiktig med den där.
Du verkar lite nervös.
Du, jag vet att det är ett illa valt tillfälle.
Riktigt dåligt.
Jag känner mig hemsk!
Hur skulle jag kunna veta
att han skulle skydda mig, och plötsligt förstå att han är kär i mig?
Jag vet att jag tryckte på för att du skulle anlita det där äcklet.
Men jag lovar att göra allt för att fixa till det.
Okej, stick iväg och ha sex med Bradley.
Vad?
Det var väl det du ville jag skulle säga, eller hur?
Gud, ni är ett skönt par ni också.
Du lyckades verkligen lura mig.
Tror du att David och jag planerade det här, så vi kunde ligga med varandra?
Få se. Killen säger rätt ut att han vill komma innanför dina brallor.
Det händer en vecka innan min rättegång.
Och nu kan du knappt vänta för att göra vad som helst för att få tillbaks honom?
Visst.
Jag vill tillbaks till fängelset nu!
Hur vågar du tro något sådant om mig?
Jag har inte vart annat än trogen mot dig!
... sen du vart här inne.
Spara det.
Jag vet när jag blivit lurad.
Och låtsas inte att du gör det här för mig.
För jag ruttnar hellre här inne.
Vet du vad, de flesta kvinnor skulle nog låta dig ruttna här inne.
Men jag ska inte göra det. Jag ska inte ge dig det nöjet.
Så det är bäst du packar ihop dina handtag, eller vad ni nu tillverkar här inne.
För du ska fortsätta tillsammans med mig!
Jag har inga handtag.
Godmiddag.
Checkar ni in? - Ja.
Det är bokat i namnet Williams, George Williams.
Låt mig ta fram era papper.
Vad vill du göra först?
Jag vet inte, vi kanske kan gå och titta på antikviteter.
Jag har hört att ni har flera trevliga museum här. Har ni några broschyrer?
Där borta, Mrs Williams.
Oh, uh -- hon är inte min fru.
Jag är ledsen.
Jag har hört att de har gårdsförsäljning här. Vi kan gå och köpa nekatriner.
George --
Jag kan inte. - Vadå?
Jag kan inte bo på ett hotellrum med dig.
Varför inte?
Därför att jag börjar få utslag igen.
Jag tog med medicin!
Snälla, det kommer inte att fungera, George.
Uppenbarligen så är det psykosomatiskt.
Vi får åka hem.
Bree, vi har just kört 3 timmar för att komma hit.
Jag vet, och du har all rätt att vara arg,
men George, det börjar verkligen att klia!
Är det något problem?
Nej, inget problem, allt är bra.
Okej. Ni ska få ert rum.
George.
Nej. Vi kan fortfarande ha en trevlig weekend. Vi tittar på antikviteter istället.
Snälla. Du kom väl ändå inte hit för att shoppa.
Nej, jag kom hit för att vara med dig. Tid som nödvändigtvis inte behöver tillbringas i sängen.
Verkligen? Menar du det? Det gör inget?
Nej.
Jo, George, vi ska ha det jättefint tillsammans.
Det finns tusen saker vi kan göra som inte handlar om sex.
Absolut.
Jag tar hand om det här. Du kan väl hämta broschyrerna så länge.
Okej.
George! Du kommer inte att tro det!
Det slutade just klia!
Vad sägs om det!
Snygg dräkt.
Lyssna på mig.
Jag svär på att jag skulle lämna tillbaks den.
Men?
Men så började jag tänka på saken, och vet du vad?
Det vore väl fan om jag ska leda ett möte inför en massa människor
där alla bär Armani och Vera Wang,
när jag står där med gammal ingrodd bröstmjölk på mitt kavajslag!
Lynette! - Och vill du höra mer?
Jag sparkade verkligen seriös stjärt på det mötet, tack vare dräkten!
Lynette, det är bara en dräkt! Varför är du så besatt vid den?
Du kan inte förklara en besatthet, Tom. Det bara är.
Du. Vi är föräldrar. Vi har inte råd med lyxen av besatthet.
Det är där jag tror vi gjort ett stort, stort misstag.
Vad är det?!
Ibland måste vi bara skaffa oss saker som gör oss lyckliga.
Jag vet det låter egoistiskt, men jag har tänkt efter:
Det får oss att bli bättre människor.
Och kanske också bättre föräldrar.
Nej.
Nej, Lynette, nej.
Det här är fel.
Karbonfiberskaft.
Wow!
Jag känner mig redan som en bättre förälder.
Mycket bättre.
Jag pratade med en av de anställda här,
och han sa att det var ett ställe inte långt härifrån där vi kan rida.
Låter inte det roligt?
George?
Vadå? Jag--ursäkta.
Jag sa, att vi kunde åka iväg och rida.
Visst, det--det skulle vara toppen.
Vad är det som är fel?
Inget, jag tycker inte vi ska riskera att du får fler utslag.
Jag kommer inte få utslag av att bara hålla din hand.
Du vet aldrig.
Okej.
Du --
Jag tog med mig medicin.
Du kanske skulle ta ett par stycken, för att se om det fungerar.
Jag dricker vin. Jag tror inte du ska blanda piller med alkohol.
Det är bara för människor som arbetar med tunga maskiner.
Jag antar du inte ska köra en gaffeltruck ikväll?
Du är apotekaren. Om du tror det är okej --
Det gör jag.
George, jag kan inte känna mina ben!
Jag vet, sötnos. Var inte orolig.
Jag ska inte dra iväg med dig. Jag ska lägga dig i säng.
Kommer hon bli okej?
Ja. Hon hade bara lite för mycket vin.
Jag tror innnnte det var vinet, George, Jag troooor det var pillernaaaa.
Hon vet inte vad hon --
Vi klarar oss, tack.
Nej, nej, nej.
Jag hämtar dem. Slappna bara av.
Jag älskar dig så mycket, Bree. Du vet det, va?
Ja, jag vet.
Och jag vill -- mer än något annat --
att du kunde älska mig tillbaks.
Förstår du vad jag säger?
Bree?
Hej där.
Hur mår du?
Okej.
Har du suttit där hela tiden?
Jag ville vara säker på att du var okej.
Så jag stannade och tittade på medans du sov.
Skämde jag ut mig? Ibland snarkar jag.
Nej. Du sov som en ängel.
Faktiskt, du var så vacker och fridfull att jag nästan kände mig skyldig.
Skyldig?
Du vet, jag sa ju åt dig att ta de där pillrena.
Stolen verkar så obekväm. Varför sov du inte bredvid mig?
Nej. Du gjorde det rätt klart att du inte ville ha mig i sängen.
George.
Jag vet vad du vill ha ifrån mig,
och jag -- trodde jag ville det samma,
men jag fortsätter få utslagen, därför --
jag fortfarande känner mig gift.
Verkar rimligt, antar jag.
Kan du inte bara ha tålamod?
Kan du inte bara vänta lite till?
Jag har redan väntat hela mitt liv på dig.
Och jag kan vänta lite till.
Men låt oss vara ärliga:
Det finns ingen garanti för att du nånsin blir redo.
Ungefär så mycket avvisande kan jag ta.
Jag gör mitt bästa, --
men bli inte förvånad en dag, när du vaknar upp och jag har stuckit.
Jag drar mig tillbaks till mitt rum, för att försöka sova lite.
Antikaffären öppnar klockan tio.
George, vänta!
Snälla, gå inte.
Stanna här med mig.
Men vad händer om du får tillbaks utslag?
Jag får väl överleva det också?
Gabrielle?
Jag fick ditt samtal.
Wow.
Betyder det här vad jag tror?
Det finns några grundläggande regler:
Jag ska inte lämna min make.
Carlos kommer förmodligen få 8 år i fängelse, för mitt bristfälliga omdöme om trädgårdsmästaren.
Jag kan inte låta honom ruttna där inne. Jag kommer fyllas med skuld.
Du kan få ut honom och sedan skilja dig.
Inget alternativ. Jag är katolik. Därav skulden.
Så, vilka är villkoren?
Det här; ett flyktigt ögonblick;
att träffas när vi kan: Carlos behöver inte få veta.
Nej.
Jag trodde att det var det här du ville.
Jag vill ha allt med dig.
Allt eller inget.
Då blir det inget.
Så du vill inte skiljas, men du vill vara otrogen.
Jag sa att jag var katolik, inte fanatisk.
Du vet, David, du kan säga åt mig att sluta.
Säg bara stopp, och jag ger mig.
Eller du kan få mig nu -- på mina villkor.
Okej.
Vad gör du?
Förtydligar mig:
Du älskar mig inte!
Jo. Det gör jag.
Nej! Du gick bara med på att ha en affär.
En billig otillåten affär med kvinnan du älskar?
Carlos skulle aldrig dela med sig av mig!
Han kan få 8 år i fängelse
bara för att blotta tanken på det försatte honom i våldsamt raseri.
Det är kärlek!
Det här är bara lust, blandad med posttraumatisk stress.
Vi ses i rätten klockan 10 i morgon förmiddag.
Och kom inte försent.
Annars får jag dig avstängd för sexuellt ofredande.
Jag skulle ta det lite fösiktigt med snigelgiftet. Det är ett helvete för dina liljor.
Tack, jag ska lägga det på minnet.
Är det därför du stannade till, för lite trädgårdstips?
Ingen vill ha dig här, Paul.
Framförallt inte jag.
Jag är bara en pappa som letar efter min son.
Jag vet vad du är.
Först försöker din flickvän lura mig,
med någon stollig historia om att Zach åkt till Utah.
Nu är du här för att försöka skrämma bort mig.
Så mycket för "älska din nästa".
Hursomhelst, tack för tipset.
Om mina liljor, menar jag. Jag ska se till att du får några.
Vad sa Susan till dig?
Du är jättevacker!
Du borde verkligen fundera på att bära den här när du gifter dig med Mike.
Vi kan göra det till en familjetradition.
Varför slutar vi inte bara med att skilja oss? Det skulle bli en trevlig tradition.
Hej!
Jag måste fråga dig något viktigt.
Min gud!
Nu är det dags!
Låt mig hämta kameran!
Nej, mamma! Sluta!
Vad är det?
Gav du Zach pengar för att åka till Utah?
Vadå?
Ja eller nej?
Han pratade så mycket om Julie.
Jag försökte få honom att följa med hem, jag menar, till dig --
men han bara malde på om henne, och jag blev rädd.
Ja eller nej?
Ja.
Mike!
Mike, jag gjorde det inte för att såra dig! Du måste tro mig!
Jag borde berättat det direkt, jag vet det.
Men du vet nu, så kan vi prata om det istället?
Nej.
Vänta, stanna!
Susan --
Du sa att du ville hjälpa mig, och jag trodde på dig.
Det avgör det. Vi är klara med varandra.
Nej!
Nej, nej!
Jag klantade till det, okej.
Jag vill fixa det! Snälla, låt mig fixa det. Vi kan väl prata om det.
Jag älskar dig.
Nej, snälla! Snälla!
Kom tillbaks!
Ja, varje liten flicka drömmer om ett storslaget bröllop.
Men en del drömmar besannas inte bara.